The New Republic Magazine blev første gang udgivet i 1914.
Amerikansk politik har været fast inventar lige siden.
I maj 1998 bestod personalet af 15 skribenter/redaktører.
Deres gennemsnitsalder var 26.
Den yngste iblandt dem var Stephen Glass.
Der er så mange blærerøve indenfor journalistik.
Så mange pralhalse og idioter.
De prøver altid at sælge, de arbejder altid.
De prøver altid at få dem selv til at se bedre ud end de rent faktisk er.
Den gode nyhed er, -
- at journalister som dem, gør det let udskille sig fra.
Hvis du bare er lidt beskeden, -
- en smule selvudslettende eller bekymret, så er du anderledes.
Du bringer din medarbejder frokost hvis han har en deadline.
Du husker fødselsdage.
Det er sandt, journalistik er hårdt arbejde.
Alle er under pres, alle knokler for at få bladet klar.
Ingen får noget søvn, men du må gerne smile en gang imellem.
Jeg mener, selv Woodward og Bernstein går ud og tager en burger, -
- og de vandt Pulitzerprisen.
Nogle journalister tror at det er det politiske indhold -
- som gør historien mindeværdig.
Jeg tror det er menneskerne du finder.
Deres særhed, deres fejl.
Det der gør dem sjove, Det der gør dem menneskelige.
Journalistik er kunsten af at opfange opførsel.
Du bliver nødt til at vide hvem du skriver til.
Og du skal vide hvad du er god til.
Jeg iagttager hvad folk laver.
Jeg finder ud af hvad de fortager sig, og hvad der skræmmer dem.
Og skriver det ned.
På den måde, er det dem, som fortæller historien.
Ved du hvad? De slags historier kan også vinde Pulitzerprisen.
Skribent på Harpers Magazine.
Skribent på George Magazine.
Skribent på Rollings Stone.
Og selvfølgelig, medredaktør -
- på New Republic Magazine i Washington D.C.
Undskyld hvis jeg smiler, men I ved. Jeg var hans forbillede.
- Det er sandt.
For syv år siden, så sad han.
Lige der.
Det jeg ked af. Lige der.
Og gjorde præcis det samme som jer -
- skrev historier og derefter havde forfærdelige mareridt -
- om Fru. Duke og hendes berygtede røde kuglepen.
Så kan I se hvad der sker når man vil til tops.
Nu er han på The New Republic.
Og nu er jeg på The New Republic.
Det er det show, som er der hver aften -
- mellem de der tandpasta reklamer ikke? Det lukkede munden på ham.
Hej, Steve. Hej, Steve.
Hej, drenge.
- Gloria, den halskæde er lige dig - Tak, skat.
Jeg har fået nogle nye varer. Til din kæreste.
- Så snart jeg har lavet historien færdig. - Hvordan går det?
- Forfærdeligt.
Det er bladets natur, Lew.
- Mallory, kan jeg få nogle kopier? - Ja.
Hvis folk vil have billeder, så kan de købe Newsweek.
De køber Newsweek. Og Times, -
- og US News og World Report. Vores tab er en joke.
Lad mig gætte. Han vil have du laver om på designet.
- Ja, forsiden og grafik. - Og billeder.
Steve, lad mig minde dig om at, -
- dette blad ikke har forandret dets design siden 80'erne.
Hvordan er den?
Den er god.
- Du hader den. - Nej, den er god, men lidt barsk.
Nej, det er det værste jeg har skrevet. Det er skrækkeligt.
Hvis I ikke hjælper mig med den, så sender jeg den ikke ind.
- Hvornår passer det dig. - I morgen.
Jeg bliver måske nødt til at slå mig selv ihjel.
Jeg mener, New York Times Magazine.
Vil I hjælpe mig med den, vil I ikke nok?
- Selvfølgelig.
Tak.
Der er en til dig på treeren. En fra Policy Review.
Hvornår er du begyndt at tale med Policy Review?
Det er jeg ikke. Det er sikkert ingenting. Send det til min telefonsvarer.
Søde?
Caitlin fortalte mig lige at hun skulle bruge to gaver i næste uge.
Tror du at du har noget til hende?
Jeg henter min kasse.
Jeg kunne ikke lade være. - Så, vil du gøre det nu, eller...
Ja, om et øjeblik. Jeg skal lige besvare et hurtigt opkald.
Her har I noget tyggegummi?
Hvis jeg holder en fest hvor vi kun spiller "Monopoly,".
- Ville I så komme? - Må jeg så være den lille sko.
Selvfølgelig.
Advokaterne bad os om at stoppe dækningen om Serbien.
Har de? - Det vil måske opfordre til bagvaskelse.
Jeg ved lidt om loven.
Det er kun relevant hvis personen har været ude af offentlig skue.
Ja. Så der er Serbien, gemt.
Ukendt af verden, indtil -
- det viste sig på forsiden af The New Republic.
Vores ugentlige oplag på 80.000.
- 81,5. - Er du færdig med det, Rob?
- Højst to dage. - Ja, to dage fra Chanukah.
Den er næsten færdig, det meste af den.
Næste. Amy?
Jeg er lige blevet færdig med historien om tilskud til alkohol.
Der er 16,800 blade i landet.
Men kun et kalder sig "Indflyvningsbladet på Air Force One."
Og det som er spændende ved at arbejde på The New Republic.
Du er underbetalt, timerne er lange, -
- men det du skriver bliver læst af folk som ikke er ligeglade.
Præsidenter, lovgivere. Dit arbejde kan have indflydelse på offentligt politik.
Det er dejligt privilegium, -
- og et stort ansvar.
Det jeg ked af. De vil ikke høre -
- alt om det ansvar man har, vil I?
I vil bare vide hvordan I får jeres navn på tryk, ikke?
Det lyder velkendt. Okay.
Lad mig præsentere jer for en typisk historie -
- så I kan se hvilke problemer der kan være.
Jeg bruger en jeg skrev sidste år, -
- om nogle unge republikanere ved en konservativ sammenkomst.
Journalistik er om at finde frem til sandheden.
Og jeg vil aldrig opmuntre jer til at gøre noget uærligt -
- for at få en historie, for eksempel udgive dig for en du ikke er.
Jeg ved ikke. Det virkede meget godt for mig.
Nej. Konservatisme er død -
- Død? - Vi har tabt.
Ved sådan en historie, er dine noter afgørende.
Du må skrive alt hvad du ser og hører ned.
Hver eneste citat, hver detalje... -
- alt lige ned til minibaren i køleskabet.
Vi er som en fyr, der skal tisse, -
- faret vild i ørknen, og prøver at finde et træ.
Det er sandt.
I ved hvad I handler for, ikke?
Jo.
Lad os finde en rigtig kælling. Jo federe jo bedre.
Filipenser ville være en bonus.
Lad os gøre det!
- Hej Steve. - Hej Chuck.
Hvad arbejder du på?
Et historie som Gabriel Garcia Marquez skrev om Falklandskrigen.
Hvad med dig?
Unge republikanere på en CPAC konference.
Meget almindeligt.
Hotel badeværelser, kedelige taler. Kylling til middag.
Hvilket er derfor alle bruger deres tid ovenpå i deres fine suites -
- og begår forbrydelser.
Ja, jeg var til en. Salen var tom.
Alle under 25 var på femte sal for at blive beruset.
Stoffer, spiritus, ludere -
- det bliver temmelig klamt.
- Det lyder godt, Steve. - Det gør dit også.
Ok, jeg må tilbage til arbejdet. Hav en god frokost.
Tak.
Øjeblik. Jeg må give mig selv en anmærkning for dårlig forklaring.
Lad mig forklare. For et år siden, var Chuck Lane og jeg var venner.
Han var ikke blevet redaktør endnu.
Michael Kelly var redaktør på det tidspunkt.
Undskyld, fru. Duke. Jeg ved hvordan du har det med klarhed.
Vi bliver nødt til at ringe til nogle andre steder hen.
Jeg tror ikke jeg kan spise det her hver dag.
Det var Cannon Building. Du havde skrevet "Russell."
Jeg rettede det.
- Tak. - Det var virkelig godt, Ames.
Men kedeligt, ikke?
Nej. Jeg kunne virkelig godt lide det.
- Ja, min kære.
Der er en på treeren, nogen fra Harpers.
Hvornår startede du med at tale med Harpers?
Det gjorde jeg ikke. Det er nok ingenting. Vil du sende opkaldet til min telefonsvarer.
- Mange tak. - For resten, Glo, -
- den læbestift er for sej.
- Tak. - Var det "Midnats Tågen?"
- Jeg må stoppe med at gøre det. - Hvad?
Det eneste jeg gør er at give folk flere grunde til at tro jer er bøsse.
I øjeblikket tror alle det.
Den anden aften, var jeg til middag med en fyr fra The Post.
- Hvem? - Det må jeg ikke sige.
Bagefter gik vi og snakkede om sygeforsikring for ældre -
- og før jeg vidste af det stod jeg på hjørnet af 18th og "T" -
- og han havde på en eller anden måde præsteret af få sin tunge ned i min hals.
Og jeg tænkte, "Øjeblik, hvordan skete det her?"
Jeg forstår ikke. - Det gjorde jeg heller ikke.
- Hej. - Michael.
- Har du et øjeblik? - Selvfølgelig.
Vi har et problem med historien om "Spring Breakdown."
Jeg har lige fået et brev fra David Keene. Han stod for CPAC konferencen.
- Han lavede... - Er du sur på mig?
Han har lavet nogle alvorlige anklager. Vi skal forsvare dem.
Okay. Mine noter er hjemme.
Jeg kan være tilbage om 20 minutter. Er det for lang tid?
Står der noget om minibarer i notaterne? Det ville hjælpe.
Det tror jeg. Nej, jeg er sikker. Hvorfor?
Han siger at Omni Shoreham ikke har minibarer.
- Det nævnte han specielt. - Nej, jeg så dem.
Der var små flasker sprut over det hele.
Okay. Jeg får fat i Aaron og Rob -
- og starter med at checke facts igen.
Jeg henter mine noter. - Tak.
Det jeg ked af. Vi må gøre det færdigt senere.
Jeg forstår. Tak.
Hvad er der galt?
Fortæl mig det.
Keene havde ret, Michael.
Jeg dummede mig.
Jeg lavede en stor fejl.
Jeg ved ikke hvad jeg skal sige. Hvis du vil have jeg skal stoppe, så gør jeg.
Jeg vil have du fortæller mig hvad der skete.
De har ikke minibarer på Omni Shoreham hotellet.
Jeg så bare alle de der små flasker og formodede, -
- som jeg aldrig skulle have gjort.
Jeg er virkelig ked af det.
De drak fra et ejet køleskab.
Et mini-køleskab.
- Er det alt? - Ja.
- Er resten af historien sand? - Ja, selvfølgelig.
Gå hjem, Steve. Du bliver ikke fyret.
- Virkelig? Er du ikke vred? - Selvfølgelig ikke.
Vil du have mine noter?
Hav en god aften.
Tak, Michael.
Tak for du bakkede mig op.
Det er hvad redaktører gør.
Godnat.
Hej, administrationen tak.
Hej, jeg har brug for noget information.
Har jeres suites på hotellet minibarer?
Kan en gæst leje noget lignende -
- et mine-køleskab eller noget?
Det kan de? Okay, mange tak.
Og hun sagde, "Jeg inviterede ikke Vernon Jordan den aften, -
- fordi min hædersgæster var piger fra Smith College.
Nogen af dem var jomfruer og det skulle de blive ved med at være."
Og det vil du skrive i artiklen?
Det ved jeg ikke, Alec.
Jeg mener George er et troværdigt blad.
Du vil ikke gøre dem kendt for sladder, vil du?
Nej, absolut ikke.
Selvfølgelig skriver jeg det.
Tak, Steve. Du får mig til at se meget smart ud.
Vi er næsten løbet tør for chips.
Jeg kommer igen.
Du kan ikke gemme dig herinde hele aftenen, Ames.
Må jeg spørge dig om noget?
Hvad er det her?
Jeg fandt den i fryseren.
Du sagde at du hadede når Colaer til fester -
- altid var stuetemperatur, og hvis du ville drikke den kold -
- så skulle den i is og så ville den blive vandet. Husker du det?
Ja, men..
Det sagde jeg for et par år siden.
Steve?
Jeg ringer i aften, men tak fordi jeg måtte komme.
Tak fordi du kom.
Orden i øllene, det er perfekt.
Kør forsigtigt, Alec. - Hvem er han?
Medredaktør på George.
Hvornår startede du med at tale med George?
Det gjorde jeg ikke.
Det er sikkert ingenting.
Hvis de synker lavere -
- så ville du ikke kunne kende forskel mellem Time og People.
Du siger det som om der er en forskel mellem Time og People.
Præcis. Tak, Steve.
Hvad?
Er du sur?
Jeg har sagt, jeg svarer ikke på "Er du sur på mig?"
Jeg er ikke din børnehavepædagog.
Jeg troede vi havde snakket om det tusinde gange allerede.
Du kan ikke gå på juristskolen.
Du ville ikke, husker du det?
Jeg ved det. Det er kun nat. Jeg stopper ikke med at arbejde.
Jeg går ned med dem. Jeg kommer tilbage med det samme.
Nej, jeg vil snakke om det.
Jeg sagde, det er mine forældre.
De holder aldrig kæft om det.
Hvis jeg ikke tager af sted. Så lader de mig ikke være journalist mere.
"Lader dig"? Du er 24 år, Stephen.
Du ved ikke hvordan det er, der hvor jeg er vokset op, Caitlin.
Sådan er reglerne der.
Hvis din søn ikke er læge eller advokat, så holder du gardinerne trukket for.
Du skriver for The New Republic.
Er det ikke godt nok?
Ikke i Highland Park.
- Det jeg ked af. - Stop med at undskylde for alt.
Jeg så dine mails igennem. Du burde være vred på mig.
Det er jeg ikke.
Du har tænkt dig at smide det ud, ikke?
Det kan jeg ikke. Det er jeg ked af.
Alle stationer i radioen snakkede om det.
Mike Tyson som bed Evander Holyfield.
Og de skulle være nyhedsstationerne.
Så i tirsdags ringede jeg til nogen af dem -
- og til sidst kom jeg endelig igennem.
En station i Kentucky hvor de snakkede om religion.
Og det lykkedes mig at overbevise personen om -
- at jeg var adfærdspsykolog.
Som specialiserede sig i "menneske-på-menneske bidning."
Jeg fortalte fyren at jeg havde lavet en masse undersøgelser -
- på folk som gnavede i kød under ekstrem stress.
Og hvad sagde de?
De begynde at sende, jeg tog opringninger i 45 minutter.
Åh, Gud.
Hvor finder de sådan nogle folk?
Det er lidt dumt, det ved jeg.
Jeg dropper det nok bare.
Betyder det at du vil hjælpe mig med det?
Hvorfor? Har du eksamen i denne uge?
Okay, vi går videre.
Chuck, hvad har du til os?
Det er en svær en at leve op til.
Meget svær at leve op til.
Okay.
Jeg starter på stykket om Haiti, -
- og jeg vil...
Hej. Jeg vil ikke forstyrre.
- Hej, Marty. - Michael.
Jeg tager til Port-au-Prince i nogle dage.
Marty Peretz, vores chef, han er lidt skræmmende.
Hvad med kommaerne og datoen? Skal vi også sætte ring om dem?
Lad os nu bare få det gjort.
Hvad helvede skal det her forstille?
Marty sagde vi skulle sætte ring om alle kommaerne i sidste nummer, -
- så han kunne vise os hvordan man bruger dem ordentligt.
Hvad?
Han sagde, "Kommaer skal altid komme i par."
Nummeret var åbenbart fuld af kommafejl.
- "Fuld af"? - Det var hvad han sagde.
Ok.
Nej, jeg er ikke sur, Marty. Jeg er flov over dig.
Disse folk arbejder hårde timer for lave lønninger.
De fortjener et tak.
Ikke endnu et af dine verdensberømte anfald af arrigskab.
Jeg siger op hvis du hundser sådan med dem igen.
Og det vil jeg. Er det forstået?
Okay. Tak.
"Den store komma debat er historie, -
- så vi kan alle gå tilbage til arbejdet.
Der er gode redaktører, og der er dårlige redaktører.
I vil få begge.
Mit håb for jer er at I en gang, -
- bare en gang for en rigtig god en.
En god redaktør forsvarer hans skribenter -
- imod hvem som helst. Han står op, og kæmper for dig.
Sådan en redaktør var Michael Kelly.
Han havde det mod der skulle til.
Og derfor blev han fyret.
Hallo.
Hej, Chuck, det er Marty Peretz. Har du et øjeblik?
Selvfølgelig, hvordan har du det, Marty?
Jeg er i en lidt ubehagelig situation.
Jeg troede du måske kunne hjælpe mig.
- Ja. - Det er om Mike.
- Han og jeg.
Vi har ikke snakket så godt sammen på det sidste, som du ved.
Tonen på bladet, jeg tror den blevet for griset!
Den er bevæger sig bort fra det traditionelle som gjorde den fremragende.
Og jeg vil lave nogle ændringer.
Jeg forstår.
Jeg vil have du overtager hans plads. Jeg vil have dig som redaktør.
Redaktør?
Der er en ulempe. Mike ved ikke noget om det endnu.
Og der vil gå to eller tre dage før jeg fortæller ham det.
Indtil da er det kun imellem os. Er det et problem?
- Marty, Mike er en ven. - Det sætter jeg pris på, Chuck.
Men jeg kan ikke fyre ham før jeg ved hvem der skal erstatte ham.
For sammenhængens skyld. Så sådan bliver det.
Jeg må tænke over det.
Jeg må diskutere det med Caterina.
Selvfølgelig, hør.
Marty, har du tænkt over hvilken indvirkning som det måske får på personalet?
Jeg føler han -
- han har opnået meget loyalitet der.
Ja, mest ved at slås mod mig.
Pointen er, at jeg ikke har den slags loyalitet.
Jeg kommer i morgen. Så kan vi snakke om detaljerne.
- Ringer du til mig på hotellet? - Ja.
Det jeg glad for, Chuck. Din betænksomhed.
- Godnat. - Godnat, Marty.
Jeg har lige snakket i telefon med Marty, -
- og jeg er blevet fyret, med øjeblikkelig virkning.
Jeg skal være ud af bygningen kl. 17.00.
Chuck Lane er blevet valgt til at overtage min plads.
Chuck er ikke redaktør.
Han er knap nok en skribent.
Jeg kan på ingen måder arbejde for ham.
Vi burde have forudset det.
På den måde han griner når Marty fortæller en joke på møderne.
De er aldrig sjove, men Chuck han griner. Han er så politisk.
Og hårdnakket, og uhumoristisk.
Og sur. Han bliver altid sur -
- når man skal checke en af hans historier for facts.
Det er ligesom, jeg er ked af det, men facts skal være i orden.
Okay, lad os nu ikke gøre for meget ud af det.
Det er stadigvæk et godt blad, stadigvæk et vigtigt blad.
Mandag morgen er han redaktør.
- Jeg brækker mig.
Ok. Lad mig komme væk herfra.
Jeg vil gerne takke jer alle sammen igen.
Jeg nød hvert sekund.
Held og lykke, Mike.
Også dig, Chuck.
Hej.
- Hej. - Hej.
Så...
Undskyld for det der skete i går.
Jeg vidste ikke hvad jeg skulle gøre.
Tak.
Hvis du skal have hjælp med kasserne, så er jeg på mit kontor.
Chuck tog over.
Og jobbet kom for første gange nogensinde -
- til at føle som et job.
Men jeg ikke fair.
Sandheden er, at jeg skrev 14 historier mens Chuck var redaktør.
Og den sidste af dem, -
- var den største, jeg nogensinde skrev.
Er der nogen, som er interesseret i hackere?
Fordi jeg mødte en dreng der hed Ian Restil.
Den største computernørd.
Han hackede sig ind i Jukt Micronics database -
- og satte et nøgenbillede af en dame -
- og lønnen på enhver medarbejder på deres hjemmeside med en besked -
- hvor der stod, "The Big Bad Bionic Boyhar været her!"
Fremragende.
Dem på Jukt bestemte at det ville være billigere at hyre ham -
- som sikkerhedskonsulent end at prøve at stoppe ham, -
- så de mødte ham på hotellet sidste uge -
- hvor den landsdækkende Hacker konference fandt sted.
Det var formanden for Jukt.
Restil, hans mor og hans manager.
Nej.
Ja, hackere har også managere.
Ok, jeg sad på samme bord som dem.
Restil væltede bare ud med alle hans krav.
- Jeg vil have en Miata- "Jeg vil have en tur til Disney Land."
Jeg vil have "X-Men" tegneserie nummer 1.
"... en livtidsabonnement til Playboy." - Og en fest i Penthouse.
Og de indvilligede i alle hans krav.
Undskyld at jeg forstyrrer.
Vi kan arrangere flere penge så du kan købe tegneserien selv.
Og når du er i en mere passende alder, -
- kan du købe bilen -
- og de pornografiske blade selv.
Sejt.
Efter mødet, -
- går han tilbage til konferencen, hvor alle hackerne er samlet, -
- og de behandler ham som en rockstjerne.
Så hopper Restil op på et bord, og råber...
Jeg vil have en Miata!
Og han drejer sine hofter sådan her. "Jeg vil have en Miata!
Jeg vil have min Playboys! Jeg vil have en rejse til Disney Land.
Vis mig pengene.
Der er nu 21 stater, -
- som overvejer en lov -
- kaldet loven om computer sikkerhed -
- som kommer til at kriminalisere aftaler -
- mellem hackere og de firmaer som de har hacket.
I mellemtiden finder Restils manager en liste over 300, -
- en af dem var engang betalt 1 million dollars...
Og en monster truck.
Det er ufatteligt.
Jeg ved det er åndssvagt.
Jeg er ikke sikker på at jeg gør den færdig.
Pis.
Du ringede.
Ja, jeg ringede.
Hvorfor tog du den ikke?
Det ved jeg ikke.
Hej.
Bliver det udtalt "jooked" eller "jucked"?
Det bliver udtalt, "giv mig min artikel tilbage."
Adam. Må jeg få et øjeblik?
Ja. Det jeg ked af.
Det er bare fordi...
Den nye New Republic historie er som en hullet si.
Jeg startede med at checke "Jukt Micronics," -
- som skulle være en gigantisk software producent i Californien.
Jeg prøvede alle søgemaskiner på Internettet. Ingen resultater fundet.
Så jeg ringede 411 til alle postnumre i staten.
Jukt Mirconics er ikke listet nogen steder.
Jeg prøvede Californiens skattekontor, -
- der er ingen tegn på at de har fået indbetalt skat -
- af et firma kaldet Jukt Micronics.
Jeg prøvede den Tilsynsførende Embedsmands kontor.
- Intet licens er nogensinde blevet givet til et firma med det navn.
Derefter ringede jeg til alle de hackere jeg kendte, -
- og spurgte om de havde hørt om "Den landsdækkende forsamling af Hackere," -
- eller en hacker der kaldte sig "Big Bad Bionic Boy."
Ingen ting. Jeg prøvede endda Restil.
Han er ikke listet nogen steder i D.C, Virginia, Maryland.
Der var ingen registrering om at han nogensinde havde gået i folkeskole.
- Mere? - Gerne.
Fyren Joe Hiert der var beskrevet i Glass historien -
- som en tidligere basketball manager.
Der havde aldrig nogensinde været nogen registreret med det navn i NBA -
- og ingen af mine hackere kendte ham.
Jeg checkede navnene på hver regering.
Jeg skulle lige hente noget kaffe.
Jeg checkede alle regeringsansatte, som var citeret i historien, -
- i en bog hvor alle ansatte i regeringen er listet -
- i hele USA. Ingen af Glass' kilder var der.
Men der er en ting i historien der passer.
Hvad er det?
Der er en stat, som hedder Nevada.
David.
- For Guds skyld. - Undskyld, Stephen.
Jeg ville se om du havde læst det. Jeg sad lige her.
Had mig ikke, okay?
Stephen, du ødelagde det.
Jeg prøvede at hjælpe dig , David.
Du har falske citater over det hele.
Dine facts er upålidelige. Jeg mener...
Det med omsætningen på DOT -
- var faldet med 4½ %. Jeg checkede det..
Selvfølgelig gjorde du det.
Rob og Aaron vil dræbe dig på grund af sådan noget.
Dette er The New Republic, husker du det?
Intet slipper igennem her. Hvis du ikke har styr på det, så afleverer du det ikke.
Okay.
Hør, giv mig dine noter senere, og så går vi igennem det.
Der er meget af det jeg kan lide.
- Virkelig? - Ja.
Tilbage til arbejdet. Gulvet i post- rummet trænger til at blive skrubbet.
Okay. Tak, Stephen.
"Du har én ny besked. Første besked."
Hej, Stephen, det er Adam Penenberg, fra Forbers Digital Tool.
Jeg har lige læst din artikel om hackere.
For det første, tillykke.
Jeg mener, alle her elskede den.
Men vi vil gerne lave en efterfølger til den, -
- en slags "Dag To" historie, -
- og jeg har svært ved at finde Ian Restil.
Kan jeg få hans telefonnummer?
Hør, jeg synes det er godt du har prøvet det.
Det er godt at strække sig. Jeg ville...
Jeg tror du kan skrive bedre end det her.
- Jeg mener.. - Må jeg?
Jeg undrer mig hvorfor du går væk fra de ting som du er god til?
Har du set den måde hvor på -
- Steves telefon har ringet på det sidste?
Så du alle de redaktører på mødet med forretningsforbindelserne.
- Den måde de gik rundt om ham? - Er det hvad du vil, Amy?
At blive slikket i røven af en flok redaktører?
Ja. Ja, det er det.
Caitlin, han vil fordoble hans løn.
Når han freelancer på den måde.
De folk vil ikke have politiske historier mere.
De vil have farve, nuancer og humor.
Men Amy, du skriver ikke sjovt.
Det er lidt sjovt... -
- er det ikke?
- Jeg leder efter Steve. - Han er på sit kontor.
- Har du et øjeblik, Steve? - Ja.
Har du telefonnumre til alle dine kilder i "Hack Heaven" historien?
- Ja, men de er hjemme. - Må jeg få dem.
Selvfølgelig. Har jeg gjort noget galt? Er du vred på mig?
Nej, jeg vil bare have de numre.
Okay.
Okay. Jeg prøver holde hovedet koldt med alt det, men -
- du ved loven om computer sikkerhed, i Glass historien?
Den skulle være under debat i 21 stater.
Jeg har lige checket 50. Og der var ingen ting.
Smukt.
Og Julie Farthwork, fra Computer Sikkerheds Centeret.
Hun findes heller ikke.
Det samme med Jim Ghort fra Centeret for online efterforskning.
Og jeg har ingenting -
- om Den Nationale Forening af Hackere," eller Frank Juliet.
Ved du hvorfor det er så stort? Kan du se ironien?
The New Republic, den mest snobbede pjalte i branchen.
Indflyvningsbladet på Air Force One -
- og deres stjerne går ud og bliver omringet af en flok hackere.
Jeg mener, Gud kunne ikke have skrevet det bedre.
- Adam. - Ja.
Nu når jeg hjælper dig.
Vil du så dele din forfatterangivelse med mig?
Glem det.
Vi er i et uudforsket territorium her, Adam -
- et online blad, der går efter en gigant.
Du skulle have nogen til at tage den hårde kritik -
- hvis det går galt.
- Gud, det er rørende. - Du er fuldstændig overvældet.
Du er arbejder på Kim Polese historien. Jeg ved den er til på fredag.
Jeg kommer til den.
Alt hvad jeg arbejder med er så kedeligt, -
- og dette her er sjovt.
Andy, nej.
Du fandt ikke historien selv. Kambiz gav dig den.
Hvis jeg ikke havde været til tandlægen, så var jeg måske ved at blive berømt.
Så hvorfor kan du ikke dele rigdommen?
Det var ikke sådan ment, undskyld.
Hej. Hej.
Ian Restile mailede mig tilbage.
Det er nok lidt svært at få fat i ham lige nu.
Eller i det mindste indtil næste uge. Dette er hans e-mail:
"din historie ødelagde min aftale, jeg vil ikke snakke mere med dig -"
- Jeg tror han mente,- - "Jeg vil ikke snakke med dig."
"Jeg er på ferie med mine forældre, så lad mig være i fred."
Hvilke forældre tager på ferie med deres barn i maj?
Det er et godt spørgsmål.
Jeg tror du skal kende hans mor. Hun er lidt sær.
Det er hans e-mail adresse, hvis du selv vil skrive til ham.
Her er alle mine noter.
Det er numrene til den Nationale Forening af Hackere.
Fortvivl ikke hvis det eneste du hører er en mørk dyb åndedrag.
Det er nok deres telefonsvarer.
Spørg mig ikke hvorfor.
Og det er nummeret til Jukt Micronics.
Formandens navn er George Sims.
Jeg kan ikke forstå hvorfor Penenberg havde så svært ved at finde det.
Men du ved, lige meget.
Det er adressen til deres hjemmeside.
Og jeg kan ikke finde Joe Hierts nummer.
Jeg ved det er derhjemme. Men jeg kunne ikke lige finde det.
Jeg giver dig det i morgen, hvis det er okay.
- Selvfølgelig. - Ja.
Han er Restils manager.
Jeg giver dig lige lidt fred.
Nej. Sid ned. "650", er det Palo Alto?
Nej, Silicon Valley.
Du får sikkert telefonsvareren Det plejer jeg.
"Du har ringet til Jukt Micronics -
- læg en besked"
Dette er Charles Lane, fra The New Republic -
- i Washington D.C, jeg vil gerne snakke med George Sims.
De har allerede dit nummer.
I har åbenbart allerede mit nummer. Tak.
Det jeg ked af. Vi har snakket sammen mange gange.
Det er faktisk hans stemme på telefonsvareren.
Sims er sådan en gør det selv mand.
Han vil ikke engang lade sin sekretær sørge for hans opringninger.
Hvem er næste?
Penenberg.
- Du taler med Adam.
- Hej, det er Chuck Lane. - Hej, Chuck.
- Jeg har et telefonnummer til dig. - Nummer til hvad?
Til George Sims, på Jukt Micronics. Har du en kuglepen.
Ja.
Okay, tak.
Det er telefonnummeret til Jukt Micronics.
"Du har ringet til Jukt Micronics.
Læg en besked."
Gør mig en tjeneste.
Ring samtidig med mig.
Klar? - Ja.
- Nu.
"Du har ringet til Jukt Micronics.
Læg en besked." - Hvem fik du fat i?
- En telefonsvarer. - Der er optaget nu. Læg på.
Prøv igen, okay?
Ring igen.
- Optaget.
- "Du har ringet til Jukt Micronics." Fik telefonsvareren. Læg på.
Et gigantisk software firma med én telefonlinie?
Hvordan har du det?
Godt.
- Han har 39,4 i feber.
Kom her, min dreng.
- Skal jeg give ham et bad? - Det ville være dejligt.
- Ja.
Hvordan går det?
Hallo?
Hallo, det er George Sims. Må jeg tale med Charles Lane?
Et øjeblik.
Skat, det er George Sims.
Jeg tager ham.
Kom så, elskede.
Hallo.
Ja, det er George Sims, fra Jukt Micronics.
Taler jeg med Charles Lane.
Hr. Sims, tak fordi du ringede tilbage.
Jeg faktisk ikke tid til det her. Vi er ved at holde fest.
Hvis du ringer for at få en kommentar til din historie, -
- så har jeg ingen.
Andet end, jeg ønsker at I aldrig havde trykt den dumme artikel.
Det skulle være uofficielt.
Og det ved din journalist, den Glass fyr.
- Jeg ringer for at bekræfte noget information. Jeg bekræfter ingenting.
Sagen er, jeg vil ikke hjælpe jer.
- Hallo.
- Hej. - David.
- Det jeg ked af, Steve. - Pis.
Jeg ville ikke forskrække dig. Jeg tænkte du ville have en kop kaffe.
- Hvad laver du her? - Arbejder sent.
Arbejder på min artikel, så jeg ikke bliver klynget igen.
- Tak. - Du er velkommen.
Jeg glemmer altid at spørge dig. Hvordan går det med dine studier?
Fint. Det er bare så meget.
Ok.
Jeg må hellere lade dig arbejde videre.
- Er der noget du har brug for? - Nej. Godnat, David.
Godnat. Tak, Steve.
Jeg tager den.
- Hallo. - Chuck. Det er Steve.
Hej, Steve.
Undskyld jeg ringer så sent.
Jeg tænkte bare.
Fik du en opringning fra ham Jukt fyren? George Sims?
- Ja, det gjorde jeg. - Jeg sad lige her, -
- og tænkte på at jeg havde givet ham dit hjemnummer -
- uden at spørge dig først. Jeg ville undskylde.
- Det er i orden. - Lidt af en idiot, synes du ikke?
Det er svært at sige, han lagde hurtigt på.
- Er du hjemme, Steve? - Nej. Hvorfor?
Jeg har lagt en besked på din svarer.
Dem fra Forbes vil snakke med os igen.
Der er en konference klokken 21.00.
Det lyder som en fest.
Ja.
- Okay, godnat, Chuck. - Vi ses i morgen.
Det er mærkeligt.
God morgen.
Hej.
- Vil du have et billigt grin? - Ja.
- Jukt Micronics hjemmeside. - Godt.
Bare vent til du ser hvad der er på den.
Jeg tror ikke Hr. Sims var særlig vild med min historie.
Jeg fandt også den her, i min fryser i går.
Ian Restils manager, Joe Hiert.
Jeg tager lige en pause.
Du kan ikke gå ind journalistik- verdenen uden at først at forstå.
- hvordan en historie bliver redigeret et sted som på "TNR,"-
Det er et system som Michael Kelly tog med sig fra The New Yorker.
En tredages tortur test.
Hvis din artikel er god, vil processen gøre den bedre.
Hvis din artikel ikke er så god, så bliver det en lang uge.
En historie kommer ind, og det går videre til viceredaktøren.
Han, eller hende, redigerer den på sin computer -
- så kalder man på journalisten, for at lave korrektur.
Så kommer historien til en anden redaktør, og journalisten gennemser den igen.
Derefter går den igennem en check, hvor alle facts -
- hver dato, hver overskrift, -
- hvert sted eller påstand bliver checket og bekræftet.
Derefter går historien til endnu en, hvor den bliver undersøge nøje igennem.
Så bliver den sendt videre til advokaterne, som tilkendegiver deres eget bevisbyrde.
Marty ser også på den. Han er meget bekymret for enhver kommentar .
- som bladet skriver.
Så tager produktionen den, og laver layoutet.
Så går den tilbage på avisen, og derefter til skribenten.
Tilbage til endnu en redaktør, og tilbage til den første redaktør, -
- og redaktør nummer to, tilbage til check og tilbage til skribenten.
- og tilbage til produktionen igen.
Igennem hele processen læser advokater den igennem -
- og leder efter fejl, alt der ikke er bekræftet.
Når de er tilfredse bliver siderne trykket og så gør man det hele en gang til.
Hver redaktør, fact-checkerne. Alt bliver gået igennem en sidste gang.
De fleste af jer vil starte som praktikanter.
Og praktikanter tjekker en masse facts, så vær opmærksom.
Der er et hul i systemet.
Et stor et.
Facts kan ofte checkes ved at sammenligne med noget kildemateriale.
Hvis en artikel omhandler ethanol erstatning, -
- kan du checke for uoverensstemmelse med kongres optegnelserne.
- brochurer, Lexis Nexis -
- og fotografier fra C-SPAN.
Men ved andre historier, -
- er det eneste tilgængelige kilemateriale -
- noterne fra skribenten.
Steve?
Det ligner ikke et rigtigt kort.
Ja, det ved jeg. Fyren er en klovn.
Han vil ikke engang betale for at få lavet dem ordentligt.
Ok.
- Mit kontor kl. 9.00, okay? - Ja.
Godmorgen.
Der er nogen andre folk vi ikke kan få fat i.
Julie Farthwork, Frank Juliet -
- og Ian Restils manager, Joe Hiert.
Vi ringede på de numre du gav os, men fik telefonsvarere på alle tre.
Og vores e-mails blev sendt tilbage, "Ingen adresse" eller "Lukket."
Virkelig? Jeg har e-mailet dem mange gange.
Hiert er online næsten hele dagen.
Kunne du få fat i de folk direkte?
Nej, jeg efter lagde altid en besked -
- og snakkede med dem da de ringede tilbage.
Og henvisningen til Nevadas bestyrelse om håndhævelse af loven.
Var Jim Ghort den eneste du talte med?
- Ja. - Har du et nummer til ham?
- Ja, bestemt. - For resten, hvad var dit grundlag -
- for at skrive at Jukt var et stort software firma?
Det gjorde jeg ikke. Det blev tilføjet ved redigeringsgennemgangen.
Var det på hacker konferencen at du mødte Jukts leder.
Dele af artiklen er misledende.
Jeg var aldrig i Restils hjem.
Du var ikke hjemme hos Restil med Jukts leder.
Nej, jeg ville ikke skrive det.
Undskyld. Gik faxen igennem?
Ja, det gjorde den.
Jeg tror at der nået galt med adressen. Vi kan ikke finde adressen.
- Vil du give mig den igen? - Adam, ja.
Du gav os "members.aol.juktn.html."
- Vent. Var det et "M"? - En gang til.
Efter Jukt, var det et "M", som i "Micronics"?
Nej, det var et "N", som i "Not working."
- Prøv "M". - Okay.
Det må I undskylde, jeg havde travlt.
Selvfølgelig.
Men jeg har tænkt på.
Hvorfor ligger et stort software firma deres hjemmeside -
- hvor kun AOL brugere har adgang til det, i stedet for hele Internettet?
Jeg har ingen anelse.
Jeg har ingen hjemmeside så jeg ved ret meget om dem.
Jeg stoler på at I ved mere end mig.
Okay, det ser ud som -
- vi kom ind på Jukts hjemmeside.
Jeg må sige, Stephen...
- det ser meget mistænksomt ud for mig.
Hvorfor?
Ærlig talt, så ser det ikke ud som en rigtig side.
Det ligner en side, som er lavet til at narre nogen.
Jeg ved ikke så meget om computere. Kan nogen gøre det?
Selvfølgelig. Meget let.
Så let, så det faktisk er utroligt.
Vil I stadigvæk have nummeret på Jim Ghort? Jeg fandt det i mine noter.
Jo tak.
Ok. 605, 84--
- Vent. - Undskyld?
"seks-nul-fem," det er ikke i Nevada.
Jeg tror jeg har blandet dem sammen.
Det må I undskylde. Ved I hvad det var?
Jim Ghort var ham der fortalte mig om bestyrelsen om håndhævelse af loven.
Jeg ved ikke hvad jeg tænkte på. Jeg må komme tilbage til jer.
Steve.
Giv ham nummeret.
Den fyr er helt væk.
Ok, Stephen, i lyset af alt det her -
- hvor sikker er du på vores historie.
Er det uofficielt?
Hvis du vil have det.
Ok, uofficielt -
- nogle af tingene som du har nævnt.
Deres hjemmeside.
Det med jeg altid snakkede med dem gennem telefonsvareren -
- det med, at de altid ringede til mig -
- føltes ikke mærkeligt før, men der er helt klart -
- nogen problemer med historien. Som I har pointeret.
En del af det var struktureret på en måde som -
Jeg vil...
I lyset af alt det her...
Jeg vil bare...
Jeg tror i stigende grad at jeg er blevet narret.
Og så lagde vi på.
Efter han lod fyrene forhøre mig i en time.
Og jeg gik, "Chuck, hvad skete der?"
Jeg mener, "hvorfor bakkede du mig ikke op?"
Han sagde, "Det jeg ked af, Steve. Jeg må beskytte bladet."
"Jeg mener, jeg er redaktør." - Typisk.
Han er et røvhul. Så jeg er højst sandsynligt på røven.
Ja, det er Kambiz.
Kan vi snakke? Redaktør til redaktør?
Ja, bare kom.
Helt uofficielt, og menneske til menneske?
Selvfølgelig.
I har opdaget noget som en forstyrret dreng har gjort, -
- men jeg forstår stadigvæk ikke hvordan I kan gennemføre det.
Vi er ikke branchen "nu har jeg dig" journalistik her.
Jeg har ingen interesse i at pinliggøre dig eller The New Republic.
Jeg er ikke bekymret for mig eller bladet. Det er fair spil.
Men der er en dreng som får, -
- store problemer.
Hans artikel var sjusket, det ved vi.
Men vi prøver at klare det internt -
- præcis som I ville have gjort.
Hør, vi kommer til at trykke noget.
Noget lignende "Der blev lavet et trick, -
- og en smart hacker lavede en illusion."
Jeg kan ikke fortælle jer hvad I skal trykke.
I er journalister.
Men han kan blive meget såret hvis I trykker det. Hans karriere.
Chuck, jeg forstår. Det gør jeg.
Jeg ville håbe at hvis jeg havde lavet de fejl som ham, -
- at folk ikke ville være hårde mod mig.
Men... -
- dette angår dem vi skriver til.
Vi bliver nødt til at trykke den.
Og når vi gør, skal vi have en kommentar fra dig.
Så efter alt det der er sket.
Hvor stærkt vil du stå bag historien?
Jeg kigger på det.
Det gør ikke så meget. Du blev narret af en kilde.
Det sker. De vil lave en tilbagekaldelse, og det er det hele.
Steve, det vil ikke skade din karriere.
Selvfølgelig, hvis du ikke var så distraheret af dine studier, -
- så ville det måske aldrig have sket. - Jeg ved det, jeg stopper.
Må jeg snakke med dig et øjeblik, Steve?
Om hvad?
Lad os gøre det privat.
Vi må køre ud til Bethesda.
- Hvorfor? - Jeg vil gerne møde Joe Hiert.
Jeg har allerede fortalt dig, at ingen ved hvor han er.
Hvis vi tager til hotellet hvor han mødte Restil og Sims -
- så kan nogen måske huske ham, eller have et spor.
Der var hundrede af folk der, okay?
De Forbes fyre vil gerne komme ned til dig.
De er meget mistænksomme for noget af materialet i artiklen.
- Det ved du. - Ja.
Men de går online med deres historie i morgen.
- Okay.
- Ja. - Nu.
- Steve. - Ja?.
Hvis vi kan finde Hiert, -
- kan jeg forsinke dem en dag eller to, okay?
- Okay. Jeg henter mine noter. - Okay.
- Lad os gå. - Ok.
Vi sad ved det her bord.
Restil sad her, hans mor sad ved hans venstre.
Undskyld, jeg mener Hiert. Hans mor sad ved hans højre side.
Hiert sad der, -
- men Restil vil have ham tættere på, så han tog stolen herover.
Sims sad her. Han havde en advokat ved siden.
Jeg har glemt fyrens navn, det er i mine noter.
Der var en der røg ved bordet, -
- så Restils mor insisterede på at rykke længere væk.
Derover.
Hacker Konferencen var tæt på, ikke?
Ja, i bygningen ved siden af.
Jeg kan ikke huske det fra artiklen. Hvor mange mennesker var der?
Det så ud som hundrede, måske to. Det står i mine noter.
200 mennesker. Her.
Ja, de gik ind og ud. De fleste af dem var børn.
Det lyder ikke troværdigt.
Jeg var her, det er det eneste jeg ved.
Vi var allesammen her.
- Undskyld mig, kan jeg hjælpe dig? - Ja, det kan du.
Vi efterforsker en konference, der blev holdt her for nogle søndage siden.
Computer hackere. Kan du huske noget om det?
Er I sikre på at I er i den rigtige bygning?
- Ja, helt sikker. - Hvorfor?
Fordi der er lukket om søndagen.
Jeg var her, det er det eneste jeg ved.
Konferencen var lige her.
Det er derfor familien Restil kun blev her nogle få minutter.
Fordi det var et dumt sted at klemme sig ind.
Så de tog på en restaurant, med nogen af Ians hacker venner.
Tak.
- Hvor mange? - Hvad?
Mennesker til middagen. Hvor mange?
Omkring 10, tror jeg, inklusiv mig selv.
Ian tog endda en jakke på -
- Var Hiert der også? - Ja.
- Er det tæt på? - Ja, på den anden side af gaden.
Godt, lad os gå derover.
Jeg kan ikke lide den måde du behandler mig på.
Det er ligesom du ikke engang vil snakke med mig.
- Er det her? - Ja.
Jeg har ikke gjort noget forkert, okay? Jeg ikke har gjort noget forkert.
Du så mine noter, alt var der.
Jeg blev narret. Undskyld. Hvorfor er du vred?
- Det var 10 mennesker? - Ja.
- Til middag? - Ja.
De lukker klokken 15:00 om søndagen.
Ja, det ved jeg. Det var lige før de ikke lukkede os ind.
Men klokken var nogle par minutter i 15.00, -
- og Ian så ud som han var ved, at græde, og så lukkede de os ind.
- Men til middag? - Gå ind og spørg dem selv, Chuck.
Se om de ville servere mad for nogen der kom klokken 14.58 -
- og svaret ville være ja, for det var der vi kom her.
Forbes fyrene får også alt det her, -
- og kigger i noterne i kontorbygningen.
De har overvågelseskamerarer og de checker dem.
Jeg har ikke gjort noget galt, Chuck!
Jeg ville ønske du stoppede med at sige det.
Steve...
Kom nu, alle kan lave fejl.
Det her er ikke rigtigt, Chuck!
Okay, jeg føler mig overfaldet.
Og du er min redaktør. Du burde støtte mig, -
- og du tror på dem i stedet for mig?
Du burde støtte mig!
- Lad den være slukket.
Jeg ked af at jeg råbte ad dig.
Chuck?
Steve!
- Kør bilen ind til siden. - Ja.
Der har været så meget pres.
Chuck, jeg ville ikke få nogen i problemer.
Ok.
Du var ikke på konferencen?
Nej.
Jeg havde en beskrivelse fra så mange kilder.
Jeg troede den var sikker.
Og hvis historien skulle have et øjenvidne -
- så ville jeg sige at jeg var der selv.
Og hvad med alt det vi lige fortalte Forbes fyrerne?
Det jeg ked af, Chuck.
Jeg gik i panik.
Hvis du vil have jeg fortæller at jeg selv fandt på det.
Så gør jeg det. Hvis det hjælper dig.
Jeg vil bare have dig til at fortælle sandheden.
Kan du gøre det?
Der er måske nogle ting du ikke vil synes om.
- Hvorfor forsvarer du ham? - Ingen forsvarer ham, Chuck.
- Selvfølgelig forsvarer du ham. - Han er et barn.
Han forfalskede sine noter, Lew. Overvej det et øjeblik.
Du ved? Han satte sig ned -
- og skrev et bundt af telefon citater -
- og gav dem til kild materiale for at checke for facts.
- Støder det dig ikke? - Selvfølgelig gør det det.
Han løj også for hans redaktør. Det burde også støde dig.
Han er forvirret, fortvivlet barn, Chuck.
Så suspender ham i nogle måneder, men lad os ikke begrave ham.
Suspendere ham...
Der er også de politiske betragtninger at tage højde for.
Resten af personalet, hvordan de har det med ham.
- Alt det ved jeg. - Det jeg prøver på at sige er, -
- hvis du fyrer ham, ville nogle af de andre også gå.
Jeg ved ikke om vi har et blad når dagen er slut.
- Hej, Caitlin. - Ikke nu, David.
- Hvordan går det med ham? - Han er ved at gå fra hinanden.
- Jeg vil have ham her, Caitlin. - Han er bange for at komme herind.
Han tror du vil ødelægge ham. Han ved at det han gjorde var dumt.
Han ved hvor dårligt han står.
Han er mest ked af at han har løjet for dig, Chuck.
Fordi han ved du tog det som et tegn af respektløshed -
- i stedet for et panisk træk, som det var.
Tænk på alt det han har båret rundt på. Alt det her og hans studier.
Han har ikke sovet mere end to timer i ni måneder.
Så han blev lidt sjusket og løj for at dække hans spor.
- Han er ked af det. - Caitlin....
Bygningen han beskrev, findes ikke engang.
Han fandt på den.
Så...?
Han har tydeligvis brug for hjælp.
- Han har brug for hjælp. - Få ham herind.
Du kan ikke fyre ham.
Jeg tror ikke han vil overleve.
Du forstår ikke, vi er alt hvad han har.
Du kan ikke fyre ham, Chuck.
Tak, Lew.
Vil I undskylde os et øjeblik?
Chuck fyrer ikke Steve...
Han suspenderer ham i to år.
Og du ved, inden... Steve!
Hvad laver du her?
Jeg er så død.
Jeg mener, jeg er færdig.
Ingen vil nogensinde ansætte mig igen, vil de?
Jeg er så dum. Stoler på mine kilder.
Og derefter lyve om dem.
Og til Chuck.
Jeg mener, den ene som hadede mig hele vejen igennem.
Jeg er sikker på det ikke er personligt.
Nej?
Chuck har en liste i hans hoved, -
- alle som er en "Michael Kelly" person.
Nogen gange.
Jeg sagde nogle ting som jeg ikke skulle have sagt.
Om dig.
Så nu er jeg på den.
Det er derfor han er opsat på at dræbe mig nu.
Jeg må fortælle dig, Steve. Han har sine rettigheder.
De ting du gjorde var alvorlige forseelser.
Det ved jeg, jeg siger heller ikke de ikke er.
Jeg gjorde nogle forfærdelige ting.
Men tro mig, Michael. Chuck er ligeglad med det.
Det er min loyalitet for dig han straffer mig for.
Jeg er en idiot.
Hvem vil ansætte mig?
Steve, jeg er nødt til at spørge dig om noget.
Opfandt du nogensinde en historie da jeg var din chef?
Løj du nogensinde for mig?
"The Young Conservatives" historien, "The mini-bottles?"
Var de sande?
- Hallo. - Chuck, det er David Bach.
Jeg ked af at forstyrre dig om natten, men det virkede vigtigt.
Det er fint. Er der et problem?
Jeg ved det ikke.
Jeg snakkede lige med Stephen.
Han lyder forfærdelig.
Suspenderede du ham, Chuck?
David, hvad er problemet?
Han spurgte om jeg ville køre ham til Dulles senere i aften.
Han følte sig ikke sikker på at køre selv.
Det synes jeg bare lige du skulle vide.
Sagde han hvor han skulle hen?
Ja, hans sagde han ville bo hos sin familie.
Det kan kun være et eller to steder.
Han forældre bor i Highland Park, ikke?
Jo. Eller hans bror, ude i Palo Alto.
- Hvad siger du? - Hans bror går på Standford.
Chuck.
Du brugte din bror til at spille "George Sims."
Hvad?
Telefonsvareren fra Jukt Micronics.
Det er et Palo Alto nummer.
Og din bror er elev på Standford. Du fik ham til at "lege" Sims.
- Nej, Sims er ægte - Steve, Steve.
Jeg har snakket med ham mange gange. Min bror og jeg snakker ikke sammen.
Stop. Du forfalskede Sims, du forfalskede en hjemmeside.
- Du forfalskede telefonsvarerne. - Det ved du ikke, Chuck.
- Restil, Hiert, Ghort. - Du har misforstået det.
Det er alt sammen løgn. Jeg kan spore det alt sammen tilbage til dig.
Jeg ved ikke hvad du snakker om. De folk er ægte.
- Er de? - Ja.
Se på mig.
Og sig det igen.
De folk er ægte.
Okay.
Jeg vil have dig ud herfra.
Hvad?
Jeg vil have dig ud herfra.
Og du kan tage alt med dig.
Der er nogen filer. Jeg må lægge dem på en diskette.
- Nej. - Det er mine personlige ting.
Jeg er ligeglad.
Det ved jeg du ikke er.
Må jeg i det mindste slukke den? - Rør den ikke!
- Jeg er midt i en fil, Chuck! - Gå væk fra mit bord.
- For helvede. - Gå eller jeg ringer til vagten.
- Okay.
Må jeg tage min Rolodex?
Steve...
Må jeg tage min advokat bøger?
Ja.
Men jeg skal have din sikkerhedsøgle.
Jeg er ikke kriminel, Chuck.
- Jeg er ikke kriminel. - Jeg hørte dig.
Kom så.
Chuck...
Jeg sagde at jeg var ked af det.
Det ved jeg.
Men du må gå.
"Folk der handler med aktier har som regel, -
- ikke meget tid til at slappe af."
Og investeringshuset på Wall Street , RVL, -
- tager deres arbejde etisk til en bestemt..."
"... en forhandler tester nu et håndholdt uringlas -
- som normalt bruges af politiet når de er på overvågning"
"Få dage efter at Mike Tyson blev diskvalificeret -
- for at bide Evander Holyfield, -
- tilbød jeg en masse talkshows min service som bideekspert.
"Jeg er en der ved..."
"Minibaren er åben, og små tomme flasker sprut -
- flyder på tæppet."
"Det var den månedlige forsamling -
- i "Udvalget til at genoprette præsidentembedets storhed. "
- Tak, George, undskyld besværet. - Det i orden, Steve.
Chuck?
Det med George Sims?
Det var... -
- stemmen du hørte på telefonsvareren -
- var min bror. Det jeg ked af.
Der er en ægte George Sims.
Jeg har snakket med ham mange gange.
Han ville ikke lade mig tale med ham mere.
På grund af artiklen.
Han var vred over det. Jeg vidste ikke hvad jeg skulle gøre.
Og fyrerne fra Frobes lagde et stort pres på mig.
Du ved? Og du var så vred.
Jeg tænkte hvis jeg bare kunne få alle væk fra mig.
Bare en dag.
Bare en dag ville give mig nok tid til at finde ham.
Det kan du godt forstå, ikke?
Du er fyret, Steve.
Hvad?
Du er fyret. Du har mistet din job.
Men du kan ikke...
Chuck...
Vil du køre mig til lufthavnen.
Vær nu sød.
Du behøver ikke at snakke med mig hvis du ikke vil.
Det er i orden.
Men jeg kan ikke selv lige nu.
Okay.
Jeg er bange for hvad jeg vil gøre.
Og jeg kan ikke komme derhen selv.
Jeg går ingen steder med dig.
Hvis du føler at du er en fare for dig selv, -
- så sæt dig ned et øjeblik indtil du er faldet lidt ned.
Men jeg går ingen steder med dig.
Men jeg er bange for at jeg...
- at jeg gør noget.
Hørte du hvad jeg sagde?
Ja.
Det er noget af en historie.
Chuck, kom nu?
Stop, Steve. Det er forbi.
Hvad har du gjort mod Steve?
Han ringede fra sin bil, hysterisk. Jeg spurgte hvad der var galt.
- Han sagde, "Spørg Chuck". - Jeg fyrede ham, okay!
Ikke suspenderet men fyret.
Det var ikke enestående tilfælde, Caitlin.
Han har gjort det mange gange før.
Vi skal gå dem alle sammen igennem. Dig og mig. Dem alle sammen.
Nej, den eneste var "Hack Heaven." Det har han selv fortalt mig.
Hvis han var en fremmed, forestil dig at han var en fyr du lavede en historie om -
- forstil dig han sagde at han kun havde gjort den en gang.
Ville du tro på ham?
Selvfølgelig ikke. Du ville begrave ham!
Og du ville blive fornærmet hvis nogen sagde du ikke skulle.
Alle de historier var checket for facts.
Det var "Hack Heaven" også.
Du er en god journalist.
Du har altid været smart. Hvorfor kan du ikke være det nu?
Fordi det du siger er umuligt, Chuck.
Gå ovenpå.
- Læs dem igen. - Det er alt sammen løgn.
Vær sikker på at du går hele vejen tilbage, -
- fordi de halve af dem blev trykt da Mike var her.
Det er hvad det er. Selvfølgelig.
Hvad laver du, Chuck. Vælger os ud, en og en?
Alle der var loyale mod Mike, vil du have et personale der tilhører dig?
Er det sådan et slags blad du vil have?
Når folk opdager det her, vil der ikke længere være et blad.
Hvis du vil have det skal handle om Mike så gør det.
Jeg er ligeglad. Du kan fornærme mig, -
- du kan ikke hade mig, Men mandag morgen.
Skal vi alle forsvare det som vi lod ske her.
Vi skal alle sammen sige undskyld.
Har du har ingen anelse om hvor meget lort vi skal høre på?
En hver konkurrent vi har været oppe imod, de vil sige noget.
Og det burde de også. Fordi vi ødelagde det, Caitlin.
Han gav os det rene opspind efter opspind -
- og vi trykte dem alle samme som kendsgerninger.
Bare fordi... Vi fandt ham underholdende.
Det er utilgiveligt.
Ved du ikke det?
- Er alle i konferencerummet?
- Du ved hvad der kunne have forhindret det her, gør du ikke?
Nej, hvad?
Billeder.
Hvordan ville du finde på personer -
- hvis alle du skrev om skulle blive fotograferes?
Du ved, Stephen... -
- hvis du ville kunne du gøre børnene en stor tjeneste.
- Ja? - Ja.
Du kunne skrive noget kedeligt en af de nærmeste dage.
Give dem noget mindre at leve op til.
Det tror jeg godt jeg kan.
Vi vil ikke gøre det hårdt for dem i starten, vil vi?
Godmorgen.
Hej.
Det er sjovt...
... fordi jeg troede jeg skulle forklare alt det her til jer.
Hvad synes I om ham?
Tak.
Steve?
Stephen?
Vi har læst alle historierne nu -
- hele personalet, og vi har lavet en liste -
- med de facts og kilder som vi ikke kunne identificere.
Vi ved du ikke kan indrømme at du er skyldig -
- men jeg vil gerne have du bekræfter nogle få overskrifter for mig.
Vi er ikke parate til at bekræfte eller benægte noget.
Hvad jeg gør er.
Jeg læser en liste med mistænksomme overskrifter.
Hvis du laver en indvending til en bestemt overskrift, -
- så checker vi den i håb om at fjerne den fra listen.
Hvis du forbliver stille, går vi ud fra historien er opdigtet -
- enten delvist eller helt, og den vil blive på listen.
Er det forstået?
Ok.
Det betyder at den bliver på listen med mistænksomme historier.
Opdigtede historier.
Vi forstår. Kan vi fortsætte?
Du bliver nødt til at vide hvem du skriver til.
Og du skal vide hvad du er god til.
Jeg iagttager hvad folk laver.
Jeg finder ud af hvad de fortager sig, og hvad der skræmmer dem.
Og skriver det ned.
På den måde, er det dem, som fortæller historien.
Og ved du hvad?
De slags historier kan også vinde Pulitzerprisen.
Steve?
Adam Penenbergs artikel blev udgivet online den 10. maj, 1998.
Det var et stort gennembrud for Internet journalistik.
I juni trykkede The New Republic en undskyldning til deres læsere.
Og indrømmede at 27 af de 41 historier som Stephen Glass havde -
- skrevet for bladet var enten delvis eller helt opdigtet.
Michael Kelly blev redaktør på The Atlantic Monthly.
I april 2003 blev han dræbt.
Da han dækkede historien om den Irakiske Friheds Operation.
Stephen Glass graduerede fra Georgetown Law School, og han bor nu i New York.
I maj 2003 udgav han hans første roman, "The Fabulist"... -
- om en ambitiøs journalist som opdigter historier og -
- personer for at forbedre hans karriere.
Chuck Lane skriver nu for The Washington Post.